- Tidigare: - Sir David av runda bordet.
Jag är rösten i ditt huvud, Den ondas krafter inom dig.
- Hon måste dö. - Vi kan hitta ett annat sätt ihop.
- En av er är visst Frälsaren. - Jag är Frälsaren.
CAMELOT FÖR MÅNGA ÅR SEN
Se dig omkring. Den här byn kommer att bli kungariket Camelot.
- Och jag kommer att vara kung. - Du har rätt märkliga drömmar.
Det är inte bara drömmar. Kom!
Kan du bevara en hemlighet? En man är fången i det här trädet.
En trollkarl vid namn Merlin.
Han talade med mig. Han gav mig en profetia.
Han sa att jag skulle dra ett svärd ur en sten och bli kung.
- Kung Arthur? - Ja, och du blir drottning Guinevere.
Varje gång du fyller år ska jag fylla riket med blommor.
En middlemist-kamelia?
- Jag älskar den. - Det finns fler. Jag ska visa.
- Arthur, är det svärdet i stenen? - Nej. Vi borde gå.
Varsågod, kung Arthur. Dra ut svärdet.
- Låt honom vara, Kay! - Hans mamma måste ha tappat honom.
Han tror han är den föräldralösa kungen.
Camelot är det "trasiga riket". Vi kommer aldrig att ha en kung.
Ingen i Camelot kommer att böja knä inför pojken som städar stall.
- Han kanske har rätt. - Nej, det har han inte.
Du kommer att hitta det där svärdet.
Nu behöver du bara följa ditt hjärta.
- Var är resten? - Hur blir du kung med halva svärdet?
Vad ska du att säga till folket?
Var hälsad, kung Arthur!
Camelot är inte längre det trasiga kungariket.
Här är Excalibur, svärdet som jag drog ur stenen!
Jag ser att du följde ditt hjärta, kung Arthur.
Och det ledde mig tillbaka till dig, drottning Guinevere.
- Nåt är fel. Berätta. - Resan gick inte som jag hoppades.
Merlin säger halvsanningar, och mitt sökande har bara börjat.
FLERA ÅR SENARE
- Du ville prata med mig. - Vi har nåt allvarligt att diskutera.
Som medlem av runda bordet får du veta Camelots största hemlighet.
Svärdet som gjorde mig till kung är trasigt.
I flera år har jag sökt den försvunna biten, Den ondas dolk.
- Jag har hört om den. - Du kan nog hjälpa mig att hitta den.
Du behöver den lika mycket som jag, du vill förinta Den ondas makt.
- Bara Merlin kan göra det. - Kanske, kanske inte.
Ingen vet vad Merlin vill, men med dolken behöver vi inte Merlin.
Jag skulle kunna återställa Excalibur så det kan förinta mörkret för evigt.
Kan du hjälpa mig med det?
Hör du det?
Ett vackert ljud. Ett konstigt ljud.
Ska vi ta en titt?
Så det var därifrån det kom, från din dolk.
Eftersom Regina lämnade den borde den som hittar den få behålla den.
Hon har ordnat en förtrollning. Det är ingen stor sak för dig. Bryt den!
- Den kallar på sin andra halva. - Låt mig vara.
Dina vänner kan inte skydda dig. Du är Frälsaren, rädda dig själv...
- ...innan det är för sent. - Ut ur mitt huvud!
Lugna dig. Det är ingen här.
Det är bara vi här. Du och jag.
Han är i mitt huvud. Jag får inte ut honom.
Han är här.
Han är alltid här.
- Vad har hänt med henne? - Ingen aning. Hon har inte sagt nåt.
- Det blir värre, va? - Var har du varit, David?
Med Arthur. Han kanske kan hjälpa Emma.
- Om vi ger honom dolken... - Vi kan inte lita på Arthur.
- Va? Vem sa det till dig? - Lancelot.
- Lancelot? Han är död. - Han ville att Cora skulle tro det.
Hallå! Inte inför patienten. Vad som helst skulle kunna sätta igång henne.
Hon behöver vila och ro nånstans där hon slipper nyfikna blickar.
- Jag vet det perfekta stället. - Vi borde ta henne dit.
Kom så går vi, älskling.
Vad som än pågår med henne så var hon nog ute efter dolken.
Arthur kan hjälpa Emma med den.
Vi ger den inte till Arthur. Lancelot sa att han är opålitlig.
- Cora sa att Lancelot var död. - Du litar verkligen inte på Lancelot.
- Han vigde oss. - Det var länge sen.
- Var har han varit? Var är han nu? - Han gömmer sig.
För att han jagade Arthurs fru. Varför är han tillbaka?
Jag vet inte! Jag har inte svar på allt.
Kan du ursäkta oss?
Arthur letar redan efter dolken, om vi erkänner nu kan han hjälpa oss.
Du har inte träffat en kung på ett tag och du är betagen.
Nej, vår dotter är sjuk. Vi måste hjälpa henne.
Hur hjälper det att du är riddare?
Handlar det om att du behöver känna dig som en hjälte igen?
Runda bordet kanske är rätt ställe för mig.
Säg inget till Arthur förrän vi vet att vi kan lita på honom.
CAMELOT FEM ÅR TIDIGARE
- Lugn, det är bara jag. - Min drottning, vad fint att se dig.
Jag har nästan översatt Carmarthen- rullen, med hjälp av många böcker.
Kan du tro hur nära vi är den andra halvan? Nu har jag rätt.
Anvisningarna för att hitta dolken är solklara.
Men jag förstår inte symbolerna. Stjärna, öga, sol. Vad betyder det?
Det betyder: "Kom till festen och dansa med din fru."
Nej, inte förrän jag är klar med översättningen. Det är Merlins test.
Varför skulle han annars leda mig till ett trasigt svärd och rike?
- Världens mest irriterande gåta. - Jag vet.
Men för en gångs skull behöver din fru dig.
Du har rätt. Ge mig fem minuter, sen kan vi dansa till gryningen.
Han kommer säkert ut snart.
Det gör han säkert.
- Grattis på födelsedagen. - Tack.
Under tiden kanske du låter den här riddaren dansa med dig.
Han blir värre. Han är i det där rummet dagen lång-
- istället för att bygga riket vi drömde om.
Arthur har kanske mycket att tänka på, men se dig omkring.
Han ordnade en ordentlig fest för dig.
En födelsedagspresent från kung Arthur till hans drottning, Guinevere.
Middlemist-blommor.
Vad är fel? Tycker du inte om dem?
Jag är ingen dåre. Jag vet att han inte planerade något av det här.
Att du inte förnekar det säger allt.
- Tack. - Var är min drottning?
- Du kom! - Jag är klar med översättningen!
Den är bara en dagsritt härifrån. Imorgon har jag den i min hand.
- Jag hämtar min häst. - Nej, stanna och skydda drottningen.
Hon är trots allt det mest värdefulla jag har.
CAMELOT FEM ÅR SENARE
- David? - Vi måste prata.
Sen vi kom till Camelot har vi ljugit om varför vi är här.
Men det är slut med det nu. Folk jag bryr mig om bad mig hålla tyst-
-men mörkret hotar nån jag älskar-
- och jag kommer att göra vad som helst för att förinta det.
Så vi ska återställa Excalibur ikväll.
Bra att du berättade om din dotter.
Jag ska hjälpa dig att besegra mörkret i henne.
Vilken lättnad. Min fru tyckte det här var en dålig idé.
Varför litar hon inte på mig? Det är skägget, va?
Det är nåt allvarligare än så.
Lancelot...
Han är tillbaka.
CAMELOT FEM ÅR TIDIGARE
Du har visst inga höga tankar om mig.
Vad ska jag säga om drottningen rymmer?
Säg att jag ska hitta dolken själv. Jag tog den här från Merlins torn.
En magisk handske som ska visa mig var dolken är.
- Arthur har missförstått. - Varför har Arthur inte hittat den?
Han skulle aldrig använda den, för han tror dolken blir hans styrka.
Den här handsken leder till personens största svaghet.
Så jag ska avsluta det här sökandet och få tillbaka mannen jag älskar.
- Du kan inte hindra mig. - Hindra dig? Jag följer med dig.
Jag sa ju att det skulle funka. Vi är framme.
- Den ondes valv. - De här symbolerna...
De är vad Arthur visade på sin jäkla skriftrulle.
Stjärna.
Öga.
Sol.
Ska vi gå?
Hitåt.
Lancelot!
Nej! Du får honom inte!
Lancelot.
Jag var säker på att du var död. Jag trodde jag hade förlorat dig.
Förlåt.
Det kommer inte att hända igen.
Nej...
Aldrig.
Vi måste komma ihåg varför vi är här. För vår kung.
För Arthur.
FEM ÅR SENARE
Är Lancelot vid liv och här i Camelot? Det var minsann allvarligt.
- Kan vi hålla det mellan oss? - Ja.
Jag vill inte att min fru får veta att han är här.
Det vet hon redan.
- Var är Lancelot? - Han vet inte.
Berätta. Han ska få betala för det han gjorde.
- Jag hörde att ni båda var skyldiga. - Så du hörde den gamla historien.
Tro mig, legenden är bara början. Lancelot ville ha mer än en kyss.
Tyvärr har min fru rätt.
Jag ville inte tala illa om en före detta riddare och vän.
Om Lancelot är här är dolken inte säker nånstans.
Vilken tur att jag tog med mig den då.
Var är den?
Du kan komma fram. Det är jag.
Det visar sig att jag behöver din hjälp.
Det finns en sak som vi måste gömma.
Kom igen, mamma. Kämpa på. Vi är nästan framme.
Det är väl trevligt här? Ett bra ställe att vila på.
Det är en avskild liten vrå. Hur hittade du den?
- Det finns en tjej... - Jaså? Säger du det?
- Jag gillar redan historian. - Det är inte så.
Hon heter Violet. Hennes familj äger stallet.
- Så ni börjar komma nära varann? - Nej, vi hänger bara.
- Hallå? Vem är där? - Det är hon.
Göm er! Skynda på. Skynda på!
- Henry! Vad gör du här? - Skulle du vilja gå ut och rida?
Ja, gärna. Kom så presenterar jag dig för Nicodemus.
- Är det din pappa? - Nej, min häst.
Hoppas du är redo att låta hjärtat bulta. Kom!
Man kan dölja en begravd skatt eller en vinnande hand i poker...
- ...men inte den första kärleken. - Han är kär och ljög för mig.
- Jag är Den onda. - Du är hans mor.
- Vilket är mer skrämmande? - För honom? Det kan diskuteras.
På tal om att du är Den onda, är det inte dags att du säger vad som hände?
Det är Rumpelstiltskin, eller åtminstone nåt som ser ut som honom.
Jag har haft honom i huvudet sen vi kom hit.
Han var där med dig och skotskan.
Jag krossade nästan hennes hjärta på grund av hans röst.
I många år kämpade jag mot mina inre demoner.
Jag blev av med dem i fören på Jolly Roger ute på havet.
Synd att du inte har båten i fickan nu.
Vi kanske inte behöver den.
Flickan lovade att få Henrys hjärta att bulta på en ridtur.
Du och jag ska göra samma sak.
Du sa aldrig vad som hände mellan dig och Guinevere.
Det är komplicerat. Det är historia, så det spelar ingen roll nu.
Jo, om du fortfarande älskar henne. Gör du det?
Ja. Jag kommer alltid att älska Guinevere.
Dolken finns bakom dörren.
Håll dig undan, vi har ingen aning om vilka fällor som återstår.
Där är den! Excalibur kommer äntligen att bli hel.
Inte precis ett svärd i stenen, men det funkar ändå.
Så det var så du hittade hit! Merlins handske.
Ett mäktigt föremål, åtminstone för en trollkarl i ett träd.
Dolken är Arthurs födslorätt. Du ska överlämna den.
Så det är kung Arthurs svaga punkt?
Då måste du vara Guinevere.
Jag kan inte ge dig det du vill ha, men jag kan ge dig det näst bästa.
Om du vill byta det mot handsken, alltså.
Vad är nästan lika bra som ett helt svärd?
Att få det att verka som om det är helt med det här.
Det är förtrollad sand från den mystiska ön Avalon.
En nypa av det här kan laga allt.
- Till och med Excalibur? - Din man behöver aldrig få veta det.
Vad är väl en liten hemlighet om du får tillbaka din man?
Om man antar att det fortfarande är vad du vill.
- Varför skulle jag lita på dig? - Jag vet vad som sker...
...när en kvinnas hjärta slits mellan plikt och åtrå.
Och tro mig, det slutar aldrig väl.
Snälla Guinevere, lyssna inte på demonen.
- Jag går med på bytet. - Duktig flicka.
Men var försiktig, kärlek är ett vapen, det farligaste av alla vapen.
Det betyder att du inte borde oroa dig för smärtan ett svärd kan orsaka-
- utan smärtan som orsakas av ett brustet hjärta.
- Vi är framme. - Den ondas valv.
Det här stället... Jag har varit här förut.
Jag fick en vision. Jag trodde jag förstod den, men jag kanske hade fel.
Det kanske handlade om att Emma blev Den onda.
Emma krossade mitt hjärta. Vi måste se till att Arthur inte får dolken.
Altaret är säkert, men det skyddas av en skyddsförtrollning.
Om den skyddar dolken kanske den som håller den går säker.
Vänta!
- Jag borde göra det. - Du har gjort tillräckligt.
Du måste låta mig göra det här.
Vad är det? Litar du inte på mig?
Tydligen inte. Det kommer hon att ångra.
- Arthur! - Gör det inte.
Excalibur är trasigt, men det här är helt.
- Du följde efter oss. Jag hade rätt. - Synd att din man inte trodde på dig.
- Var är han? - Han letar efter dig på fel ställe.
Så om du vill träffa honom igen så måste du lämna över dolken.
Hej, Guinevere.
Var har du varit?
Lancelot och jag gick ut för att hitta Den ondas dolk.
- Och hittade ni den? - Ja.
Den var där du sa att var, i Den ondas valv.
Menar du att du verkligen hittade den?
Var är den då? Ge mig dolken!
Äntligen! Jag ska motbevisa Merlin.
Jag är ingen dåre, och jag ska vara kung här.
Den är inte här! Var gömmer du dolken?
Det enda jag gömmer är det här.
Jag kunde inte få dolken, så jag tog det här.
Förtrollad sand som kan få något trasigt att verka helt igen.
Så du kom tillbaka för att lura mig med magi.
Ja! Jag ville ha tillbaka mannen jag älskade, min kung.
Men nu inser jag att jag inte vill ha det-
-om det inte är äkta.
Det kan det bli. Du kan få mig tillbaka, jag behöver bara dolken.
- Berätta var valvet är! - Förstår du inte?
Du måste välja. Sluta försöka laga svärdet.
Annars kommer ditt äktenskap och ditt rike att vara trasiga för alltid.
Och om jag inte kan det då?
Då följer jag mitt hjärta till stället där det hör hemma.
Med Lancelot? Jag såg er.
Det är inte vad du tror. Han tog farväl. Han lämnar Camelot.
Väntar du dig att jag ska tro på det? Jag kan inte förlora dig till honom.
- Jag gör allt för att fixa det. - Vad gör du?
Ledsen, men jag måste avsluta mitt sökande.
Med den här magin kan jag behålla dig vid min sida.
Då så, min drottning, hur mår du nu?
Bättre, tror jag.
Middlemist-blommor. Vad vackra de är.
- Minns du den första jag gav dig? - Självklart.
Det var dagen då du berättade om Merlins profetia.
Du har inte uppfyllt den än, och jag har inte stöttat dig tillräckligt.
Jag vet hur mycket dolken betyder, så du kan visa Merlin vad du går för.
Ja, min drottning.
Men till dess borde du få bo i riket du förtjänar.
Jag tror det är dags att laga det trasiga riket. Vad säger du?
Ge mig dolken, annars hugger jag min vän så som jag borde gjort förut.
- Nej! - Först försöker du stjäla min fru.
- Och nu vill du neka mig dolken. - Skada honom inte.
Här.
Jag har väntat hela livet på det här.
Nu när jag styr din dotter kan hon laga svärdet-
-och jag kan befria Merlin.
Excalibur blir det sista han ser innan jag sticker honom.
Sen kan jag använda svärdet för att förinta ondskan en gång gör alla.
Jag kan bli det ingen trodde jag kunde bli, den största av kungar.
Den onda! Jag befaller dig att visa dig.
- Jag sa att jag befaller dig! - Hon kommer inte.
Vad har du gjort med dolken?
- Det är inte den äkta dolken. - Hur?
- Du visste att han följde efter. - Hon var inte den enda.
- Jag undrade när du skulle dyka upp. - Jag var tvungen att hålla avståndet.
Du förrådde mig. Du bröt mot runda bordets tillit.
Du försökte lura mig med en titel.
Du förtjänar en plats vid bordet. Allt jag gör är för Camelots bästa.
- Jag försöker förinta mörkret. - Det är i min dotter.
Allt jag gör är för min familjs bästa.
Så allt var ett spel för galleriet? Bråkade ni ens?
Ja, vi bråkade, men vi kom fort fram till att gräl inte löser problem.
Så vi bortsåg från det vi var oense om och satte Emma i första rummet.
Ett vackert djur, va? Den finaste hästen i Camelot.
Eller den finaste jag kunde låna utan att nån märkte det.
Jag trodde vi skulle rida, det känns som om vi går.
Man kan inte bara vrida om nyckeln som på din gula manick.
Hästen måste lita på dig. Varsågod, presentera dig.
Ponnyn är visst smartare än piraten.
- Hon vet vad du är. - Försvinn!
Swan, sluta prata med demonen i ditt huvud och sitt upp på hästen.
Det är lönlöst. Jag är Den onda.
Det handlar inte om hästen utan att du litar på mig och vår framtid.
Tror du vi kan få ett lyckligt liv i Storybrooke?
Ja. Jag kommer aldrig att sluta kämpa för oss.
Du behöver bara lita på mig. Det kommer att funka.
En egg som klarar mormors köttlimpa.
- Vad gör vi med det nu? - Arthur ville använda det för ondska.
Men det betyder inte att man inte kan göra gott med det.
Vi kan tala om det i Camelot när nån värdig person regerar.
Hela livet har jag följt en falsk kung. Den sanna ledaren är Guinevere.
Är det bara jag, eller är han ovanligt tyst?
Det är för att han vet nåt.
Guin.
Vad är det som händer? Varför gör du det här?
- Jag älskar honom. - Nej, det är inte på riktigt.
Han måste ha använt sanden från Avalon på dig.
Guinevere, vi kan bryta förtrollningen.
Inte intresserad.
Ta förrädaren till fängelsehålan där han hör hemma.
Ni är inte de enda med hjärtan som slår i takt.
Så fort ni låser in oss vet våra vänner att nåt är fel.
- Då kommer er hemlighet ut. - Vem sa att vi ska låsa in er?
- Vi hoppas att ni kan hjälpa till. - Aldrig.
Jag är faktiskt rätt optimistisk. - Guinevere.
Fixa det här, min älskade.
Det är nån som inte gillar dig. Det är cellen som råttorna gillar.
Jag var oense med kungen.
Det gav mig inte många vänner.
Du kanske fick en...
...för kung Arthurs fiende är förmodligen min vän. Jag heter Merida.
Lancelot.
Du kommer att slita ut golvet så där. David och Mary Margaret mår nog bra.
Tror du jag är orolig för dem?
De är tåligare än kackerlackor. Jag vill veta hur testet gick.
Jag blir nervös när jag inte vet vem jag ska hata.
- Vi kan hjälpa dig med det. - Varför tog det sån tid?
Det visade sig att David hade rätt. Vi kan lita på Arthur.
- Och Lancelot? - Inlåst. Han ljög.
- Det bästa är att ge Arthur dolken. - Jag har gömt den som vi enades om.
Planer ändras. Att göra svärdet helt är vår bästa chans att hjälpa Emma.
- Det var fantastiskt. Tack. - Jag trodde att du skulle gilla det.
- Säg mig, vad ser du? - Massor av blommor.
Mycket bra.
Vad ser du inte?
- Rumpelstiltskin. Han är borta. - Det var det jag hoppades på.
Genom att lita på mig lämnade du inget utrymme åt honom i ditt huvud.
Tja, nu när vi är ensamma...
STORYBROOKE NUTID
Jag minns hur mörkret känns, men du måste inte ge efter för det.
Du skulle bara kunna befria mig.
Den enda som kan ge mig svärdet är du.
Jag kan inte bli hjälten du vill ha.
Självklart kan du bli det. Du är som en slö kniv.
Men oroa dig inte, jag har nåt att slipa dig med.
- Vadå? - Det är mitt hemliga vapen.
Jag borde ha följt magkänslan. Du är en häxa.
Jag borde ha följt min magkänsla och behållit ditt hjärta.
Nu tänker du döda mig, din fegis.
Sluta prata. Gå och hämta pilbågen.
Jag känner en kille som du inte skulle gilla. Han är feg.
För att få det jag vill ha måste du få honom att bli som du.
Du måste göra honom modig.